Breve til kammeraterne
Af B.C. Andersen
Arbejderdigteren B.C. Andersens kommentarer i forbindelse med den nuværende krise, nedskrevet af en kammerat
Kommunistisk Politik 21, 2008
B.C. Andersen med APKs formand Dorte Grenaa juli 2008
Det kapitalistiske samfund har spillet fallit, det er den rene ruin, det har denne krise bevist for brede lag i befolkningen. Så der er ikke noget at sige til, at folk ønsker et andet samfund og søger metoder og midler til at nå dertil. Alle mennesker nærer jo et ønske og en drøm om en bedre tilværelse både for sig selv og sine børn og efterkommere. I bund og grund er der jo ikke nogen mennesker, i hvert fald ikke almindelige mennesker, der ønsker at udbytte andre mennesker, drive rovdrift på dem. Det er kun de kolde og kyniske hjerner, der sidder nålestribet i direktionslokalerne.
I krisetider kan man se, at borgerskabet gør alt for at sprede forvirring. Hvis vi ser på finanskrisen nu, så snakker de jo i England om, at der bruger man socialistiske metoder ved at nationalisere bankerne, og det samme påstås i USA. Det er jo den skinbarlige galimatias, for det har ikke en skid med socialisme at gøre, det er for at friholde kapitalen fra at miste de penge, de har spekuleret væk.
Men når der er brug for det, bliver ’venstrefløjen’ – dvs. reformisterne og de falske kommunister, revisionisterne – kørt frem med vind i sejlene en kort tid, inden den igen står på den sædvanlige antikommunisme.
Antikommunismen kører for tiden ganske særligt for at svække den ægte revolutionære vare. Der spredes netop den vildeste forvirring, f.eks. ved at borgerskabet sætter lighedstegn mellem statskapitalisme og socialistisk økonomi.
Kina er jo et entydigt kapitalistisk land. I stedet for at udjævne forskellene mellem by og land øges de, og de investeringer, Vesten foretager i Kina, tjener de enorme profitter på. De kinesiske arbejdere er uden nogen form for rettigheder, de bor i store, lange barakker fem-seks mennesker i hvert værelse og kan kun få lov at komme hjem til familien for at fejre nytår.
Det er virkelig kapitalistisk råudbytning og har ikke noget med socialisme at gøre, det ligger milevidt fra Marx og Lenin. Men sådan et system har borgerskabet interesse i at køre frem som socialisme, den ene dag som det kinesiske vidunder, den næste som det kinesiske helvede, alt efter hvad der nu gavner kapitalen.
Jeg opfatter revisionismen som borgerskabets agenter i arbejderklassen, forstået på den måde, at de går ind og saboterer folkets drømme, længsler og ønsker om at forandre den her verden og bruge den rigtige metode. De spiller den rolle at aflede og vildlede kampen og fjerne folkets blik for, hvad der skal til for endeligt at gøre op med kapitalismen.
Det, der skal til, det er et afgørende brud, en væbnet revolution for at vinde magten, og så opbygger man socialismen under proletariatets diktatur.
Sidst fortalte jeg (i Kommunistisk Politik 20, 2008) omkring Albanien, om hvordan albanerne var involveret i deres samfundsliv og udviklingen af deres samfund og demokrati. Det oplever vi ikke herhjemme og ikke noget sted i verden i dag.
Hvis folk ikke har et helhedsbillede af tingene og indblik i, hvordan tingene fungerer, så er det lykkedes for borgerskabets magtapparat at tryne os hver eneste gang ideologisk, og det er også derfor, det lykkes for revisionisterne at putte blår i øjnene på os.
Det er først, når der opstår sådan en situation som nu, hvor kapitalismen er ved at brække ned, at der bliver åbnet nogle sprækker. Man kan se, hvordan borgerskabet hopper og danser for at undgå at fortælle sandheden om finanskrisen, hvad der ligger bag, og hvad der skal til.
Det kan de jo ikke, for så ville de afsige deres egen dødsdom.
Almindelige mennesker nærer et ønske om at forandre verden til det bedre, og man kan så sige, at netop her griber de herskende ud efter Socialdemokratiet eller revisionismen som et halmstrå, for i situationen kender folk det ikke bedre, kender ikke det nødvendige revolutionære alternativ. Tilbageslaget i Europa var også et tilbageslag for kommunisterne og de revolutionære kræfter i Danmark og i verden, og vi er endnu for få til afgørende at vinde indflydelse. Men vi er på vej!
Det er et langt og sejt og hårdt arbejde at forberede revolutionen. Vi lever i den periode, hvor vi har sat revolutionen på dagsorden. Vi er ved at brede revolutionen ud for folk, så at sige, så de kan forstå nødvendigheden af den. Jeg kan i den sammenhæng anbefale de forskellige artikler i Kommunistisk Politik, der kom sidste år i forbindelse med 90-året for Oktober-revolutionen.
At brede revolutionen ud for folk, det er vores opgave sammen opbygningen af det revolutionære parti.
Se også af B.C. Andersen
Breve til kammeraterne: Varmt møde med det socialistiske Albanien
Kommunistisk Politik 20, 2008
Oktoberrevolutionen – den socialistiske revolution
Artikelserie Kommunistisk Politik 21-22, 2007
B.C. Andersens hjemmeside:
Digteren Online
Netavisen 23. oktober 2008
Dette er en artikel fra KPnet. Se flere artikler og følg med på
KPNET.DK – NYHEDER HVOR DER KÆMPES – eller på FACEBOOK
Udgives af APK – Arbejderpartiet Kommunisterne